![](/_ipx/_/img/tutorial-header-lg.png)
Про захворювання Неускладнений цистит
![](https://compendium.com.ua/wp/wp-content/uploads/2023/06/870708708780708-300x240.jpg)
Неускладнений цистит (первинний) є найбільш поширеним запаленням сечового міхура у жінок, що зачіпає його слизову оболонку, дуже рідко — підслизовий та м’язовий шар. Цей стан може викликати різні симптоми дискомфорту та болю під час сечовипускання. У цій статті ми розглянемо клінічну картину, методи діагностики та підходи до лікування неускладненого циститу.
Клінічна картина
Неускладнений цистит зазвичай характеризується наступними симптомами: хворобливе та/або часте сечовипускання, відчуття печіння або печіння в сечовому тракті, неприємний запах сечі, зміна кольору сечі (найчастіше у бік каламутності), а також відчуття не повністю випорожненого сечового міхура, може бути гематурія (близько 40% випадків), у деяких пацієнтів можуть також відмічати загальні симптоми, такі як підвищення температури тіла та загальна слабкість.
Діагностика
Діагностика неускладненого циститу включає медичний огляд, збір анамнезу (у тому числі опис симптомів і тривалості їх прояву) та лабораторні аналізи. Основний метод діагностики — загальний аналіз сечі, включаючи мікроскопічне дослідження, дослідження сечі на збудника (культуральне дослідження/бактеріальний посів) та антибіотикограму. Ці методи дають змогу визначити наявність запалення та виявити можливі патогени, що викликають інфекцію сечовивідних шляхів. В аналізах зазвичай підтверджуються лейкоцитурія (підвищений вміст лейкоцитів у сечі), бактеріурія.
![](https://compendium.com.ua/wp/wp-content/uploads/2023/06/780708780780807780-300x240.jpg)
Лікування
Лікування неускладненого циститу зазвичай включає нефармакологічні та фармакологічні методи. Нефармакологічні методи передбачають збільшення споживання води для стимуляції сечоутворення, застосування теплотерапії для зменшення вираженості симптомів, а також уникнення подразнювальних продуктів.
Фармакологічне лікування неускладненого циститу ґрунтується на застосуванні антибіотиків. Залежно від регіону та чутливості мікроорганізмів можуть використовуватися різні антибіотики, такі як нітрофурантоїни, фосфоміцин, триметоприм/сульфаметоксазол та цефалоспорини. Тривалість курсу антибіотикотерапії може змінюватися залежно від рекомендацій лікаря. Раннє та адекватне лікування допомагає запобігти ускладненням та зменшити вираженість симптомів неускладненого циститу.
Перший вибір (антибіотики)
- Пероральний нітрофурантоїн 100 мг (разова доза), який приймається 2 р/добу (3–5 діб).
- Котримоксазол 960 мг (разова доза), який приймається 2 р/добу (3 доби).
- Триметоприм 100 мг (разова доза), який приймається 2 р/добу (3 доби).
- Фосфоміцин 3,0 г, що приймається одноразово.
- Півмецилін 400 мг (разова доза), який приймається 2 р/добу (3–7 діб).
![](https://compendium.com.ua/wp/wp-content/uploads/2023/06/808707890807078-300x240.jpg)
Якщо стійкість E. coli до котримоксазолу перевищує 20% на даній території, рекомендується замінити котримоксазол та триметоприм на інший препарат першого вибору, такий як фторхінолони. Прикладами фторхінолонів є ципрофлоксацин 250 мг, який приймається 2 р/добу, норфлоксацин 400 мг, який приймається 2 р/добу, або офлоксацин 200 мг, який приймається 2 р/добу, терапія проводиться протягом 3 діб.
Другий вибір (антибіотики) включає:
- Пероральний амоксицилін з клавулановою кислотою 625 мг (разова доза), який приймається 2 р/добу (3–7 діб).
- Цефаклор 250 мг (разова доза), який приймається 3 р/добу (3–7 діб).
- Амоксицилін 500 мг (разова доза) який приймається 3 р/добу (7–10 діб). Зверніть увагу! Не рекомендується для емпіричного лікування.
Якщо є підозра на супутній гострий пієлонефрит (наприклад тривалі дизуричні симптоми, поперековий біль без явних причин, непідтверджене підвищення температури тіла з відчуттям жару), для емпіричного лікування рекомендується призначення котримоксазолу або фторхінолону.
Пацієнткам без клінічних симптомів після лікування не рекомендується проводити контрольні дослідження.